Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Bagajul dumneavoastră.
Alo?
Gallo, vreau să-l iei pe Benito și să-l ții la tine la noapte.
Te rog. Am o cină foarte importantă.
Bona e bolnavă, iar mama nu e în Mexic.
- Cine e? - Gallo! Sunt Alicia.
Să nu cumva să mă refuzi! Nu l-ai văzut de trei luni.
Poți să fii și tu tată în noaptea asta?
Gallo?
Alo?
Alo, da.
Poți să vii să mă iei?
Poftim? De unde să te iau?
De la aeroport.
Poftim? De ce trebuie să te iau?
Fiindcă nu pot să conduc, Alicia.
Și de ce nu poți, mă rog?
Am luat niște clonazepam, să…
Am exagerat.
- Mereu faci așa. - Nu stau prea bine cu reflexele acum.
Sună pe cineva din echipă să te ajute!
Eu nu vin să te iau! Nici să nu te gândești! Nu te iau.
CEL MAI BUN DIN LUME
Știi că porcăriile alea îți subțiază cortexul, nu?
Da… Dar nu puteam să dorm.
Ce ai căutat la Miami?
La Miami. De ce te-ai dus?
La târgul de televiziune. Și la un pitch de proiect.
- Ce? - Un pitch de proiect.
- I-auzi! - Ce?
Și cum a mers?
De rahat.
Îl iei pe Beni, nu?
- Da. - La 17:00?
Da, la 17:00…
Cum, la 17:00? Nu e târziu pentru școală?
De la terapie, Gallo. Are ședință de terapie. E marți.
Da, chiar…
Păi, ce? Doar sunt taică-său.
Mă bucur că știi. Tu plătești.
- Îți trimit locația pe WhatsApp. - Bine.
Acum, dacă stă la tine,
ai putea și tu să petreci mai mult timp cu el?
A zis că data trecută ai adormit când îl ajutai la teme.
- Gallo! - Ce e?
„Vecinul fură câinele și îl face tacos al pastor.”
A făcut-o Carmen deja.
Bine. „Fiul meu chiulește pentru corridos tumbados.”
Bună dimineața!
- Bună! - Laura a făcut ceva similar.
Serios? Bine, mai am una.
„Un soț primește ordin de restricție din cauza halenei.”
- Bună! - Bună!
- Trebuie dramatism. - Da?
Da.
Pentru asta ne trebuie… o mamă.
O mamă din prelatura Opus Dei.
O mamă din Opus Dei se îmbolnăvește și intră în comă.
Când se trezește, fiica ei e de fapt fiul ei.
- Bun, îmi place. - Da?
- În Săptămâna Mare. - Bine.
- Da? - Bine.
Actorii de azi sunt gata. Mai ai nevoie de ceva pentru emisiune?
- Poftim? - Emisiunea se azi, Gallo. Cu măcelarul.
Da! Dă-i lui fiu-său un tricou cu un cap de porc.
Ceva simpatic. Să scrie: „Prieteni, nu mâncare.”
Bine. Tricou cu cap de porc. „Prieteni, nu mâncare.” Perfect.
Mersi! Ne-auzim.
Bună, Gaby!
Bună dimineața, Gallo!
Aplauze pentru Ana Patricia del Moral!
Camera 3, cadru larg.
CEL MAI BUN DIN LUME
Puțin mai larg.
- Astăzi avem un subiect bine împănat. - Camera 2, pe Paty.
Don Eligio este măcelar de patru generații.
Într-o zi, la prăvălie, Don Eligio și-a găsit toată marfa
plină de vopsea verde împroșcată de activiști.
- La tată. - Apropii.
În mijlocul grupului, țintuindu-l cu privirea, era José María.
Fă zoom pe Paty.
- Chiar fiul lui. - Așa.
- Vom da o șansă familiei. - Acum, pe public.
- A înțelege pe cineva e lucrul… - Așa.
Cel mai bun din lume!
- Treci la el! - Bine.
Don Eligio, cum a început totul?
APEL DE LA ALICIA
- Bun. - Și înainte de vopsea…
- Te las. - Gata?
- …se rușina cu mine. - Bine.
- Alo? - Ai pornit spre Beni? Sau ai uitat?
Pe bune, chiar crezi că aș uita?
Pe bune, chiar vrei să-ți răspund?
Bine, gata! Altceva?
- Să nu întârzii, te rog. - Bine. Mersi!
Bună!
- Intră! Închizi ușa, te rog? - Bine.
- Benito, a venit tata. - Bine.
- Vin acum! - Da.
Beni?
- Bună, Gallo! - Ești gata?
- Mă duc la baie. - Bine, du-te!
- Bună! - Bună!
- Ce mai faci? - Bine.
Da?
Mă mai știi, nu?
- Prietena Aliciei. - Da, așa e.
- Diana. - Da.
- Da? - Da.
- Ajută-mă cu el. - Sigur.
- Știi… - Doar…
Îmbătrânește și…
- Unde e Benito? - La baie.
- Bine. - Da.
Cuminte băiatu'! Ce băiat cuminte!
E o dulceață de copil, nu?
- Da. - În afară de problema lui…
Care problemă?
Păi, știi tu.
Ba nu știu.
Păi, pentru care îl aducem la terapie.
Cu psihologa lui…
Faza la care eu și Alicia am zis: „Gata, îl ducem la terapie și…”
Nu, eu sunt terapeuta de studii.
Îl ajut cu temele…
Îl sprijin la tot ce ține de școală, dar…
De un an încoace, Gallo.
Păi, de un an plătesc ședințele, așa că știu.
Adevărul e că se lăsase pe tânjală și mă cam îngrijorasem.
- Poate s-a dat pe brazdă? - Întreabă-l pe el.
Lasă, nu mai vorbim acum de școală.
- Mergem să ne distrăm. Nu, piciule? - Nu știu.
- Spune-i tatei cum… - Atunci, mulțumesc frumos.
- Mi-a părut bine. - Ne știam…
- Bun, amice. - Pa, Diana!
Pa, Benito!
- Aveți grijă! - Mersi! Hai!
PREMIU DE ONOARE - GABRIEL GAITÁN CEL MAI BUN DIN LUME
Nu, Gallo!
N-ai zis că îmi amenajezi camera? Parcă e o debara.
Am vrut din tot sufletul, dar sunt în focuri.
- E mai rău decât data trecută. - Stai liniștit, rezolv.
Vrei ceva la cină?
- Da. Pizza. - Bine. Fă un duș până vine!
- Cu multă brânză. - Ia camera mea! Eu stau aici.
Și pepperoni.
Pe bune?
- E delicios. - E scârbos.
Am un aranjament cu localul japonez de la colț.
E sushi, dar sushi pe bune.
- Ce scârbos! - În stil Okinawa.
E simpatică profa ta, nu?
Bine, cam ciudățică, dar simpatică.
- Ce e? - Poftim?
Nici nu guști?
- Eu voiam pizza. - Trebuia să-mi fi spus.
- Ți-am spus. - Răspicat, piciule.
Trebuie să comunicăm. Spui, ascultăm, iar eu înțeleg.
Cum e la școală?
Bine.
- Ai vreo iubită? - Nu, dar îmi place o fată.
- Dintr-a V-a. O cheamă… - Scuze!
Bolas!
- Ce faci, Bolas? - Salut, Gallo!
- Când batem palma la Miami? - Acum.
- Conceptul e clar. - Da.
Da, e un reality show.
Nu, n-are pic de umor.
Exact ca tine, frate.
- Ce? - Stai liniștit! Las' pe mine!
Sigur că las pe tine.
Auzi, trebuie să… Adică…
Trebuie să dăm marea lovitură. Un șut de la mijlocul terenului.
- Nu se poate altfel. - Bine. Salut!
Salut!
Auzi?
Baftă…
cu fata care îți place!
Bine, pa!
Când te trezești,
nu te vei enerva…
Așa…
…că trec oameni prin fața televizorului.
Vei înțelege ce prețios este să îți împarți spațiul cu alții.
- Apropie… - Bine.
Magie! Héctor.
Vei accepta…
- Așa… - …că faci parte dintr-o comunitate.
Unu, doi…
ALICIA: NE VEDEM DISEARĂ? VREAU SĂ VORBIM
Trei…
Trezește-te!
HÉCTOR, „HIPNOTIZATORUL”
Punctuală, ca de obicei.
- Toate bune? - Da, toate bune.
Frumos local, nu?
Da, e drăguț.
E singurul local cu sushi în stil Okinawa din oraș.
Am făcut un aranjament cu patronul. De trei ori pe săptămână.
Bine.
Scuze, n-am apucat să mănânc.
- Și sunt… - „În focuri.” Da.
Cum a fost la cina aia importantă?
Bine. Foarte bine.
- Dar cu Beni? - Bine.
A fost grozav cu piciul. Foarte bine.
Ana, îmi aduci, te rog, un meniu pentru doamna?
- Mănânci? - Nu mi-e foame.
- O gustare. - Nu, mersi!
- Mersi! Da. - Sigur?
Stai să-l opresc! Mă scoate din minți.
Ești căutată azi.
Mai știi Happiness?
Agenția unde am lucrat zece ani?
M-au invitat la o reuniune și…
Inițial nu voiam, dar am confirmat.
Acum îmi scriu toți.
Foarte bine.
N-am cunoscut pe nimeni de la agenție, nu?
Voiam să ne vedem
fiindcă s-a întâmplat ceva important acolo, la cină.
Ce anume?
Mi-au propus să conduc firma de consultanță din Madrid.
I-auzi! Foarte tare!
Da.
Da, dar ar trebui să mă mut acolo.
Sigur nu vrei puțin sushi?
Cu Beni.
Ar trebui să mă mut acolo cu Beni.
Da, evident că îl iei pe Benito cu tine.
M-am tot gândit să-l duc în Europa. Cred că o să-l încânte Madridul.
Ana, îmi mai aduci o sticlă de sake?
Rece sau cald?
- Păi… - Cald.
Ce ai în piept, Gallo?
- Poftim? - Nu, înăuntru.
Ce ai acolo, tofu?
- Ce ai în loc de inimă? - Da. Nu înțeleg.
Îți spun că îl duc pe fiul tău în celălalt capăt al lumii,
iar tu bați câmpii despre sake și sushi.
- Ce naiba? Ce-ai? - Nu. Tu ce ai?
Ce să-ți spun? Că n-ai voie să-l duci nicăieri?
Vreau să văd că ai o fărâmă de inimă.
- Măcar o fărâmă. Dar ți se rupe. - Bine.
Bine. Și ce să fac? Să-mi sun avocatul, ca să-ți interzic?
Nu, măi…
Mersi!
- Ajută-mă să te înțeleg. - Ce să înțelegi?
De ce ți-a asumat răspunderea pentru Benito?
Iar începem.
Nu, te întreb serios.
Pentru că asta voiam amândoi. Credeai că te las singură?
Măcar n-o să te mai aștepte Benito.
- Nu-l amesteca! - Despre el vorbim.
Ba nu! Vorbim despre tine. Tu tot aștepți pe cineva.
Ba nu. Jur că nu mai aștept nimic de la tine.
Perfect! Poftim! Amândoi, fără nicio așteptare.
Relația perfectă.
Îl iubești?
- De ce mă întrebi? - Nu, serios.
- Îl iubești? - M-am spetit toată viața pentru el.
- Da, cum să nu-l iubesc? E fiul meu. - Ești sigur?
Poftim?
Ce? Ce-ai spus?
Iartă-mă, n-am vrut să spun nimic.
Mai vorbim, bine? Trebuie să plec.
- Mai vorbim. - Ce?
Scuză-mă!
Alicia!
- Alicia! - Chemați ajutoare!
Un medic! Să vină un medic!
N-o mișca! Nu…
Chemați salvarea!
Mereu a fost prima la toate.
Nu-i așa?
Îmi pare rău.
Plec.
Când eram… puțin mai mare decât tine,
mi-a…
Ascultă…
Piciule!
Totul va fi bine. Îți promit.
Elena!
Buni!
Ce faci, dragule?
Bine.
Am vorbit cu tatăl tău și ne-am gândit că e cel mai bine
ca, până una, alta, să stai cu mine câteva zile.
- Bine? - Da.
La urma urmei, îți place mai mult la bunica, nu?
Hai să mergem!
- Ne auzim. - Bine.
CĂUTARE: LABORATOR DE GENETICĂ
Liniștiți-vă, doamnelor!
- Cel mai important… - Nu seamănă.
Nu, dar sunt surori.
- De cine se simte mai atașată pisica… - E bine. Cadru larg.
- Așa. - La ea.
- Prim-plan. - Uite ce fericită e!
Foarte bine.
Fericirea ei e tot ce contează. Să îi fie bine.
Cu mine.
Da, dar e vorba de fericirea ei.
REZULTATUL ANALIZEI
De unde e pisica?
RAPORT ADN
Așa.
Intrăm în pauză? Gallo!
PATERNITATE: NEGATIV
Intră publicitatea?
Gallo? Ce facem?
Gallo!
Bună, scumpule!
- Ce cauți aici? - Salut, piciule!
A murit bunica.
Nici vorbă!
Nu, am venit să te iau ca să…
Nu știu, să mergem să mâncăm ceva.
Ce ți-ar plăcea?
Burgeri.
Bine, fără sushi. Să mergem!
- Toate bune? - Da.
- Da? - Da.
Deci vrei să vorbim ca între tată și fiu.
Da.
Uite, ce voiam eu să-ți spun e…
E foarte important ca tu să înțelegi.
Știi cum e când te doare ceva dar, până la urmă, e spre binele tău? Ca…
Ca vaccinul, de exemplu.
Te-a durut vaccinul?
M-a durut mult brațul, dar mi-a trecut după câteva zile.
Dar mi s-a infectat. Voiau să mi-l taie.
Bine. Exact asta voiam să-ți spun.
E ceva ce trebuie făcut.
Te doare, dar e spre binele tău. Exact ca un vaccin.
Un vaccin? Contra a ce?
A mea.
Cum adică?
Vino încoace!
Eu nu sunt tatăl tău.
Nu m-a durut.
Bine, și atunci…
Cine e tatăl meu?
Nu știu. Mama ta nu mi-a spus.
Dar asta nu schimbă nimic. Ascultă…
- Ne putem vedea de câte ori vrem. - Ba schimbă! Nu mai ești tatăl meu.
Bună, puiule!
Astă-seară avem un caz șocant și sfâșietor.
Pe de o parte, Gabriel, zis Gallo.
Un bărbat muncitor, tatăl unui băiat de zece ani,
despre care tocmai a aflat că nu e al lui.
Pe de altă parte, o avem pe Alicia,
autoarea acestei minciuni.
Să dăm o șansă iubirii, căci a iubi pe cineva e lucrul…
Cel mai bun din lume!
Bine, Alicia. Spune-ne!
Bănuiai că Gallo nu era tatăl lui Benito?
Bănuiam.
Extraordinar!
- Și de ce nu ai… - De ce nu mi-ai spus nimic?
Voiam să am un copil cu tine.
De ce cu mine?
Pentru că mereu am văzut în tine
un om bun.
Relația noastră n-a mers,
dar nu îl protejam pe Beni îndepărtându-te de el.
Are nevoie de tine.
Știu că cel pe care l-am văzut,
acel om extraordinar,
e încă acolo.
ÎNMĂRMURIT
- Josefina, doamnă. - Da.
Intră!
Doamnă, aveți o vizită.
Ce e, Gabriel? Voiai să mă vezi.
- Mulțumesc, Alison. - Mă scuzați.
N-am mult timp. Am o întâlnire în cinci minute.
Nicio problemă, nici eu nu am timp. Sunt ocupat, dar…
N-am mai vorbit despre ce s-a întâmplat și…
N-a fost tocmai ușor.
- Ți-a spus Benito ceva? - Nu, nimic.
Altceva?
Cum „altceva”? Încă nu ți-am spus nimic.
- Cum adică? - Încă nu ți-am spus nimic.
Atunci, spune!
Voiam doar să spun că Alicia, înainte să…
Mi-a spus ceva. Mi-am făcut analizele respective.
- Analizele? - Da.
Ce analize?
Ce-a fost asta? Kranky!
Nu!
Kranky!
Ce s-a întâmplat?
- Cum s-a spart? - Nu-mi dau seama.
Dacă pățește ceva, vă dau afară pe toți!
- Ce? Nu, doamnă… - Nu! Nu se poate…
Bună, Gallo!
Ce cauți aici? De ce nu ești la școală?
I-ai spus?
Nu. Voiam să-i spun acum…
- Nu vreau să-i spui. - Bine.
- Nu îi spun nimic. - Vreau să aflu cine e tatăl meu.
Trebuie să mă ajuți să-l găsesc.
Ascultă, piciule…
Știu ce important e pentru tine, dar nu e atât de simplu.
- Nici nu știu de unde să încep. - Știu eu.
- Poftim! - Ce-i asta?
Telefonul mamei.
- Și ce să fac eu cu el? - Uită-te prin el!
Trebuie să fie un indiciu. Îl deblochezi așa.
Faci un triunghi. Ca o căsuță.
Bine. Ascultă…
N-ar fi mai bine s-o întrebăm pe bunica? Poate știe ea.
- Mi-e rușine. - Știu, dar trebuie să…
Piciule, am o zi proastă. Am și eu problemele mele.
- Ai problemele tale? - Da.
Eu nu am nici mamă, nici tată!
Asta e o problemă.
- Respiră… - Adolfo, sună la veterinar!
- A mișcat gheara. - Puiuțul meu!
Spune-ne unde te doare!
- Leticia! - Tu ai făcut asta?
Da. Și pot să fac mai rău.
- Adu-i țelină, să se calmeze! - Țelină!
Bună, Alicia! M-am întors în oraș.
Știu că a trecut mult, dar vreau să te văd.
Îmi scriu memoriile și e imposibil să nu te includ.
Mă tot gândesc la trupul tău frumos.
La ochi, la mâini.
Vreau să mă ajuți să scriu despre întâlnirile noastre.
Știu că-ți sunt dator și sunt gata să-mi asum responsabilitatea.
Te iubesc.
I-auzi! Pasional mesaj!
Nu? Am adus niște stații, ca să ne auzim de la distanță.
Asta e a mea. Asta e a ta.
Ia uite! Roz? De la cine le ai?
Mi le-ai dat tu când mi-au scos amigdalele.
Exact. Adică, sunt mișto, nu?
Par de calitate.
- Au semnal bun? - Nu știu. Nu le-am încercat.
- Le încerc azi. - Bine.
Eu sunt Roș. Tu ești Ciup. Da?
Ce amintiri!
Detectivul Roș către detectivul Ciup. Terminat.
- Aici Ciup. - Zi „terminat”! Terminat.
- „Terminat.” Terminat. - Bine…
Nu pleci din parc. Bine?
- Bine? - Bine.
Pornește-o!
Să mergem!
Zece-patru, recepționezi, Ciup? Terminat.
Da. Scuze!
Dle Roș, zece-patru. Recepționez.
Nu cred că e o idee bună să ne despărțim aici, în parc.
Stai liniștit, Ciup, nu pățesc nimic.
Pot să te întreb ceva? Terminat.
Spune, domnule Roș!
Când m-am născut, știai că nu ești tatăl meu? Terminat.
Nu. Nu știam. Terminat.
Și de ce nu sărbătoream Ziua Tatălui?
Terminat.
Piciule, e o poveste capitalistă inventată de gringo pentru copii.
Domnule Ciup? Zece-patru?
Benito!
Unde ești, Benito?
Răspunde!
Măi, piciule! Ce faci?
Vă place?
Da.
Da, îmi place… Doar că…
E mama lui.
Cât mă bucur să te cunosc!
Ai privirea ei.
Îmi pare rău.
Federico Alcántara.
Eu am pictat-o.
- Gallo. - Gallo.
Mi se spune „Gallo”. Eu sunt…
Veniți cu mine! Aș vrea să vă arăt ceva.
Bine.
Iubito…
Haide!
- Ne scuzați. - Poftiți, vă rog!
Să-mi trag una!
Ia te uită!
Știam că Alicia era deosebită, dar…
Scuze!
Federico…
Păi… Eu și Benito…
Adică, văzând picturile astea, e evident că tu și Alicia ați fost…
foarte apropiați.
Era muza mea.
Aș fi pictat-o la nesfârșit.
Și, de fiecare dată, parcă era o cu totul altă persoană.
Mămica ta avea o frumusețe foarte complexă, băiete.
Scuze, dar m-a emoționat prezența voastră.
Ei, lasă…
Ești lumină pură, Benito! Lumină pură!
- Da. E lumină pură. - Lumină pură!
Da.
Așa. Eu și Benito…
Voiam doar să știm…
Eu și Benito voiam să știm dacă…
Dacă ai avut relații sexuale cu mama.
L-ai adus pe băiat până aici
ca să mă întrebați dacă m-am culcat cu mama lui?
- Cu soția mea în salon? - Nu… În fine… Oarecum.
Să fie foarte clar! Alicia mi-a servit doar de inspirație, de muză.
Atât! Înțelegi? E clar?
Da? Atât. E lipsă de respect.
Acum m-am enervat.
Lumea se duce dracului din cauza pornografiei!
Rețelele de socializare.
Oamenii stau lipiți de telefoane,
care le prăjesc ultimii trei neuroni și îi degradează.
Se transformă în roboți!
- Ce-i lipsește lumii ăsteia putrede? - Ce?
Arta!
Am trăit cu stigmatul ăsta, că arta mea e legată de perversiune!
Ce vezi când te uiți la o femeie? Trupul?
Eu, nu! Eu îi văd esența. Nu văd femei despuiate!
Nu! Nu văd asta!
Tu vezi o femeie despuiată, copile? Zi!
Bine. Scuze!
Ăsta nu e pat, puiule!
E un templu!
- Hai! - Un templu, în mă-sa!
- Fugi! - E un templu!
- Fugi! - Un templu!
Subiectul nu e tatăl. Repet, subiectul nu e tatăl.
Recepționat!
Bun, hai!
CASA ALCÁNTARA GALERIE DE ARTĂ
Să mergem!
Bun! Haideți!
Da!
Ușa!
ACADEMIA DE DANS DEUX
Ușa!
Stați!
Ce se întâmplă, Sami?
Ușa se deschide cu o mână și se închide cu amândouă!
Uite, deschizi! „Sunt aici. Am ajuns.”
Și se închide spunând: „Nu mă mai vedeți. Dar ce să vezi? M-am întors! Și plec iar!”
Da? Fiți gata! Mai cu viață! Haideți!
Alicia a fost în grupa Master Class din 2009.
Ce doreați?
Făceam o plimbare cu piciul,
în amintirea mamei lui, iar el vrea să afle mai multe.
Despre oamenii cu care s-a înconjurat…
Da, sigur. Înțeleg.
Am ascultat un mesaj vocal. Ceva intim, de la tine.
În fine, și i-a captat atenția.
Zicea: „Fierbinte, baby. Fierbinte. Haha!”
Ce vreți să știți?
Ce fel de relație ai avut cu ea.
Am avut o relație foarte bună.
M-a încurajat să merg mai departe după accident.
Eram foarte apropiați.
A fost cel mai bun lucru din viața mea.
Am cunoscut-o când eram la apogeu.
Următoarea stație, Broadway. Pe val, triumfător.
Dar când s-a smucit poneiul, nu eram atent.
Am căzut, mi-am rupt genunchii.
- Vai! - Da.
Ce s-a smucit?
Poneiul. Un ponei s-a smucit, eu am căzut și mi-am rupt genunchii.
Îmi cer scuze! Credeam că e o metaforă a succesului.
Scuze. Spune!
Am petrecut mult timp împreună. M-a ajutat mult.
M-a încurajat să predau cursuri de dans.
Da. Nu mi-am imaginat că o să mă împlinească așa.
Simt că las o moștenire.
Să transmiți cunoașterea e incomparabil.
Da, incomparabil. Dar ce ai spus despre moștenire…
Noi voiam să…
Da, știu ce vreți. Ce vrem. Da, știu.
- Da? - Da. Din clipa în care ați intrat.
Am văzut în ochii lui.
Privirea asta înflăcărată.
Mersul lui.
Noi doi vom închide cercul.
O să-mi plătesc datoria față de mama lui.
Avem curs pentru copii la sfârșitul lunii. Ne-ar plăcea să ni te alături.
E frumos să privești pe cineva făcând primii pași de dans.
Dacă aduci un prieten, ne înțelegem la doi în unu.
Pe noi ne interesa altceva.
- Voiam doar… - Să mergem, Gallo! A spus deja.
Vorbeam cu…
- Scuze! Mulțumesc! - Dar vrea, nu?
- Da. - I se citește în ochi! Vrea!
Ascultă!
Nu e el tata.
Trebuie să ne purtăm mai profesionist, da?
Înțeleg că sunt lucruri care nu au noimă, dar trebuie s-o lăsăm puțin mai moale.
Nu vreau un tată care a căzut de pe ponei. Nici măcar tu n-ai căzut.
Da, știu, dar tații…
Nu sunt pe alese. Ăla e, cu ăla defilezi.
Îl căutăm pe tipul ăsta care o îmbrățișa?
Ia să văd!
Ce?
Tatăl tău nu e Erik Rubín.
De ce nu?
E chel. Uită-te la el!
Și eu chelesc.
Cum să chelești? Ai zece ani!
Ascultă, piciule…
Știu că treci printr-un moment dificil.
Da? Dar o să treacă.
O să-ți povestesc ce se spune…
Se spune că, dacă ai capul trist, părul pleacă în vacanță.
Deci trebuie să facem capul să zâmbească, să se întoarcă părul, și cu asta basta.
Mâine îl căutăm pe Erik Rubín. Bine?
- Bine. - Îți convine?
- Da. - Bate cuba!
Fă-o ca lumea!
Ce-i asta?
De unde știi că Erik o să fie aici?
Filma o emisiune acolo. O să încerc să intru, bine?
Tu rămâi aici.
Dacă-l vezi venind, mă anunți, bine?
- Baftă! - Mulțumesc.
Cum să las pe oricine fără programare?
- Înțelegeți? Nu pot. - Înțeleg.
- Poate nu-s pe listă. - E riscant.
Suntem prieteni. Urma să ne vedem.
- Vedeți-vă altundeva! - Nu-s fan, ci producător.
- Domnule… - Gabriel Gaitán?
- Legitimația pare falsă. - Detectivul Roș către Ciup.
- Ținta a sosit într-o furgonetă. - Recepționat.
Mulțumesc.
Pentru nimic.
Poți să te ocupi? Mersi!
Erik!
- Erik! Salut! - Salut! Ce mai faci?
- Ce mai zici? - N-am timp. Întârzii.
- Trebuie să vorbim. - Nu mai ajung!
- E important. - Îmi pare rău.
Alo! Nu ai voie să intri!
Potolește-te!
- Erik! - Nu ai voie să intri.
Telefonul meu, dobitocule! Ai călcat pe el!
Ce? Ce vrei?
- Zi! - Calmează-te!
Da…
Futu-i… Nu!
Nicio grijă, piciule, găsim noi o soluție.
- Bine? - Da.
Dar nenea a zis că nu se poate repara.
Nu. Știu că nu e același lucru, dar ce avem în punga aia?
Ce e acolo?
Un telefon nou, cu spațiu destul pentru câte jocuri vrei tu.
În plus, eu de ce muncesc? Ca să nu-ți lipsească nimic.
O să-ți dau numărul meu de telefon.
Bine, nu ți-l dau, fiindcă n-are baterie.
Ascultă! Ce zici de niște AirPods?
Nu mai am nicio amintire de la ea.
Asta mai vedem noi.
Pizza Ardente, bună seara!
Bună seara! Aș vrea o pizza.
Avem pizza de sezon, cu spanac și mezeluri.
Pepperoni.
- Cu pepperoni, vă rog. - Bine.
Și multă brânză.
Excelentă alegere, domnule!
- O clipă, vă rog! - Auzi?
Fă un duș înainte!
- Plătiți în numerar? - Da.
- Livrare la domiciliu? - Da.
Vă transfer, să vă lăsați adresa, domnule.
STOP - NU INTRĂ NIMENI
Ce-i asta?
- Nu… - Ce? Uite! Să vedem…
BĂIEȚEL - TE IUBESC CEA MAI FRUMOASĂ ZI
Cine e?
- Eu. - Câți ani aveai?
- Trei? - Mai multișor.
- Trei și jumătate? - Exact.
Vreau să-ți arăt una. Să vedem cum stai cu memoria.
Ce s-a întâmplat în ziua aia?
Am primit o bicicletă.
- M-am lovit rău. - Exact.
- Era tare mișto. - Ia să vedem… Stai…
Vin imediat.
- Da? - Gallo, ce se petrece?
- Te tot sun. - Am avut o problemă. Telefonul…
- Eram moartă de îngrijorare. - Mi-a murit telefonul…
- Adu-l înapoi! Mâine are ore. - Bine. Mulțumesc.
Bunica ta.
Hai! Așa cum ești.
Bunica ta e nevrotică. Nici nu poți vorbi cu ea.
- Ce e, Gaby? - Bună, Gallo! Te mutăm în alt platou.
- Cum adică? - Da. Schimbăm platourile.
- Ți se pare comic? - Nu. Nu râdeam.
Mi se pare amuzant să aflu ultimul de schimbarea asta, nu?
- Doar te anunțam. - Bine.
Nu uita că lucrezi pentru mine!
- Bine. Unde? - Asta nu e important, Gallo.
- Poți să-mi spui unde? - Relaxează-te, Gallo!
Sunt relaxat!
- Nu țipa la mine! - Nu…
- Calmează-te! Trebuie să închid. - Sunt… Gaby!
Gaby!
Scorpia naibii…
Sunt în focuri acum. Am o zi cam proastă.
Hai să-i spunem Dianei!
Dar dacă ai întreba-o fără să-și dea seama?
Sunt moi. Nu îmi plac moi.
- Două milkshake-uri unicorn? - Da.
- Mulțumim. - Arată frumos, nu?
- Salut! - Héctor!
- Mă bucur să te văd! - Salut!
Cât a trecut! Ce mai zici?
- Eram în trecere. - Ce surpriză!
- Ia loc! Scuze! - Mulțumesc.
Scuze. Héctor, un bun prieten.
Diana, Héctor.
Îmi pare…
Îmi pare bine.
Te simți relaxată.
Foarte relaxată.
Începi să îți simți mușchii cuprinși de o moleșeală profundă.
Lasă-mă să intru…
Lasă vocea mea să te ghideze…
spre…
adâncimile…
Ce dracu' ai? Voia să mă atingă!
- Scuze… - Ce dracu'? De ce mă atingeai?
Îmi pare rău.
- Dacă nu cooperează, nu pot. - „Cooperează”?
- Era să-mi scoată ochii. - N-ai pățit nimic. Héctor, gata!
Așa nu se poate.
- Scuze! - Nu lucrez așa!
- Scuze! - Nu lucrează? Cum adică?
Îmi face vrăji? Nu te uita la mine!
Uite ce face!
- Îmi explici ce-a fost asta? - Scuze…
- Ce scuze? - Mii de scuze, serios!
- L-am chemat fiindcă devine complicat… - Eu ce…
Știi cine e tata?
Glumești, nu?
Ajunge, Gallo!
Alicia mi-a spus înainte de accident.
Am făcut testele și… da. Așa e.
Testul ADN a ieșit negativ.
Nu e fiul tău?
Vă jur că Alicia nu mi-a zis niciodată nimic.
Imaginează-ți cum mă simt eu… Și Benito.
- Gallo, nu știu… - Avem nevoie de tine.
Ultimul lucru de la ea a fost un telefon care s-a spart.
Acolo era ultima dovadă.
Bine. Lasă-mă să mă gândesc.
O să mă gândesc.
De asta l-ai adus pe ăla? Să-mi facă așa?
- Să-mi facă… - Scuze.
- Era să-mi scoată ochiul! - Scuze!
- Scuze. - Da, „scuze”…
Sunteți de groază, zău!
Zero creativitate. Amândoi.
Nu era nevoie de hipnoză.
- Bună seara! - Da.
Gabriel Gaitán?
- Ce-i asta? - Eu doar livrez.
Asta nu e o reconciliere.
M-a silit nevastă-mea, iar Alicia ar fi vrut să-l aibă fiul ei.
Cu stimă, Federico.
GABY MESAJ VOCAL
Gallo, nu știu ce e cu tine, dar îți neglijezi serviciul.
Ar trebui să-ți regândești prioritățile.
Voia să-ți facă rău?
Nu… Sincer, nu știu. Sunt mulți oameni răi pe lume.
Nu știu cum e el, dar…
- Vorbește despre mine. - Da?
Nimic nu justifică hărțuirea.
Hărțuire?
- Ce ai făcut? - Doar m-am apropiat de el și…
Ce să spun?
Frate, dacă vezi asta, du-te la terapie!
Viața poate fi mai bună. Eu te iert.
- Mulțumesc. - Scuză-mă…
Nu-i de colo să te ierte el, nu?
Pe bune.
- Cafea? - Nu. Apă.
- Un ceai? - Nu, apă.
Ceaiul ăsta aliniază chakrele.
- Doar apă. - Parcă. Nu mai știu.
- Doar apă? - Da.
- Ești sigur? - Da.
Așa. Te-am sunat fiindcă m-am tot gândit.
Cred că știu cine e tatăl.
Cine?
- Psihologul. - Psihologul?
- Al Aliciei. - Alicia s-a încurcat cu psihologul ei?
Psihologul se încurcă cu toate pacientele.
Minunat!
Câtă etică la tipul ăsta! Psihologul care le-o trage pacientelor.
Scuze.
Așadar…
Dacă nu e el, ar trebui să știe ceva. Alicia îi spunea tot.
Doar că porcul pervers s-a mutat la Tepoztlán. Nu știu când.
Slavă Domnului că nu-i mai văd mutra!
Ba o s-o vezi. Trebuie să-l tragi de limbă.
Pardon, noi trebuie să-l tragem de limbă.
Nu. Stai, nu…
Nu e atât de simplu, Diana. Adică…
Copilul, serviciul…
Nu pot să dispar de la muncă. Trebuie să fiu acolo.
Nu știu. Poate…
Nu știu, poate ar trebui să mai cedez, să mă ajute o figură feminină.
Care să…
Să cedez. Care să mă ajute.
Înțeleg. Serios. Zău!
Serios. Nu știam că e atât de greu.
- Ba da, este. - Da.
Pato?
Ți se pare ușoară matematica?
- Nu. - Nu, nu-i așa?
- Dar ție? - Nu.
Și, dacă nu ți se pare ușoară, de ce nu mă trimiți pe mine la școală,
să dau lucrări pentru tine?
De ce nu-ți fac eu temele?
De ce nu mă duc eu la Tepoztlán, iar tu mă plătești și gata?
Pentru că viața mi-a dat matematica să o înfrunt, Diana, nu să fug de ea.
Greșesc? Corectează-mă!
Nu greșești. Vrei o cafea?
Fără zahăr. Mulțumesc!
Îl ador. Mergem la Tepoz?
Mulțumesc.
Mergem la Tepoz!
Ce ai de gând să-i spui?
Adevărul.
- Dar tu? - Nu știu.
Psihologii nu pot dezvălui secretele pacienților.
Dacă folosim mentalismul?
- Ce? - Mentalismul.
Dacă îți atingi gura, apoi inima, le transmiți să spună tot adevărul.
I-auzi!
Gura și inima?
Cum?
- Să încercăm! - Parcă e o sectă ciudată, dar poți spune…
- Bine. - Te văd acolo.
- „Bună!” - „Cine e tatăl copilului meu?”
Ce e în Tepoz?
- Poftim? - Ce e în Tepoz? Nu-mi amintesc.
- În Tepoz… - Hipioți.
- O droaie.
Muntele Tepozteco. Se spune că de pe el se văd OZN-uri.
Cine spune?
- Există OZN-uri. - Da?
- Am văzut unul la 11 ani. - Da, sigur…
- De ce râzi? - Nu!
- Serios! - Da?
- Eu vreau. - Hai!
Cine nu crede nu vrea să meargă.
La trei. Unu, doi, trei.
Să mergem!
Bine! Excursie?
- Vorbești serios? - Da.
BINE AȚI VENIT ÎN TEPOZTLÁN
- Stai! - Ce e?
Nimic, lasă!
- Bună! - Bună!
Ce mai faci?
Canek e aici? Vrem să-l întrebăm ceva.
Nu. Nu se poate.
Meditează. Mi-a cerut să nu fie deranjat.
Meditează? La ora asta?
Ascultă, venim mai de departe, din Ciudad de México.
Voiam să-l întrebăm despre o fostă pacientă, Alicia Ugalde.
Ali… cine?
- Alicia Ugalde. - Alicia Ugalde.
- N-am idee. - Dar…
Nu e o discuție de purtat la ușă. Poate…
Poate ne…
Ne lași să intrăm, să vorbim cu el cinci minute?
- Funcționează. - Ce jenant!
Ascultă, ce vrem să știm este dacă se culca cu Alicia.
Cum are relații destul de intime cu toate pacientele lui…
- Ar putea fi tată… - Păi…
De-aia vrem să vorbim cu el.
De ce spui că face sex cu toate pacientele?
Nu-i așa?
Nu. Eu nu sunt pacienta lui.
Nu? Scuze! Cine ești?
- Psihologa lui. - Am înțeles…
- Purtam cămașa lui și… - Scuze, el e?
Scuze…
- Nu e problema ta. - Nu poți intra.
- Ba pot. - Alo, care e problema ta?
Enrique Vega!
- De unde? - De la Happiness!
Coaiele mele!
Aliniază-ți chakrele! Știu cine e tatăl tău.
Enrique Vega.
Nimeni altul decât patronul agenției Happiness.
Mergem să ne relaxăm? Aici trăsnește a copal.
Bine.
Așa… Copal? Ce-i aia?
- Ăla e un OZN? - Care?
Ăla!
- E o pasăre. - Unde?
- Acolo. - Acolo.
Dacă ar fi un extraterestru, ce l-ai întreba?
- Cum îl cheamă. - Nu cred că ar înțelege limba.
Cum i-a invitat Carmen Salinas?
Erau actori.
Se deghizau în extratereștri, dar toți…
- Toți? - Nu toți.
- Ba da, toți. - Nu se poate. Cel din… Ăla cu…
„Toanto, părul meu, tâmpito!” Nu era…
- Imposibil. - Dacă aveai dubii, și vârcolacul.
- Tot actor. - Nu!
- Ba da, jur. - Nu cred.
Reale, piciule, sunt doar emoțiile generate de povești.
Până la urmă, înțelegem
că suntem doar oameni.
Spune-ne una!
- O ce? - O poveste.
Despre ce?
- Ai o droaie. - Vorbim de chestii.
- Știu una. - S-o auzim!
Un prieten de o viață care mergea doar cu spatele.
- De ce? - Jur, așa mergea.
- Cum? - De ce?
Nu știu. Se ridica, se punea așa și…
- Întreabă-mă ceva! - Cum te cheamă?
„Mă cheamă Javo.”
- Mai întreabă! - Câți ani ai?
„Am 37 de ani.”
Ultima întrebare!
Rădăcina pătrată a lui 91?
Te-a prins! Eu nu l-am învățat asta.
Ce facem mâine?
Vedem extratereștri.
Nu! Lasă-le!
Sigur?
Vreau să văd munții și OZN-urile mâine-dimineață.
Unde e prietenul tău acum?
Prietenul meu?
A plecat într-o călătorie și a rămas acolo.
O să fiu acolo dacă ai nevoie de ceva, bine?
Odihnește-te, piciule!
- A adormit. - Vrei niște vin?
Cred că n-o să răspund niciodată „nu” la întrebarea asta.
- Da sau nu? - Da.
- Prea despici firul în patru. - Da.
Atât!
Încă puțin.
Așa. Mersi!
- Poftim! - Mulțumesc.
Când eram mică, mereu îmi doream așa ceva.
- Da? Sunt… - Da.
Sunt Roș și Ciup.
Alter egourile noastre.
- Pentru alter egouri! - Noroc!
Vreau să spun doar un lucru.
După expediția asta, vreau și eu o stație.
- Și un nume extravagant. - De pildă?
Tu să-mi spui! Tu le inventezi. De unde le-ai scos?
- Numele alea… - Sună…
Nu. Sunt din…
Când Benito era micuț,
i-am făcut niște stații de emisie-recepție din conserve de roșii felii
și ciuperci tăiate.
- I-auzi! - Nu-mi amintesc.
Îi plăceau enorm și…
Și, da, oriunde mergea, îi lua pe Roș și Ciup cu el.
Pot să te întreb ceva?
Ce anume?
De ce te-ai îndepărtat așa de Beni?
Măi să fie…
Bine. Mai întâi, cred că…
A avut legătură cu despărțirea de ea.
Și apoi a fost presiunea financiară.
Și mai ce?
Alicia încerca mereu să discute cu mine despre asta și…
Nimic. Pentru mine, așa a fost.
Uneori mă întreb…
Nu știu, poate că Alicia n-a găsit în mine ceea ce căuta.
- Poate a găsit la agenție. - Happiness.
Nu cred.
Nu știu, dar…
Nu știu, înțeleg de ce te-ai îndepărtat.
E mai ușor să nu simți.
Credeai că e cel mai bine să fii absent și asta o durea pe Alicia.
Nu știu.
Nu mi-a spus și nu mi-a explicat de ce a plecat din agenție.
Acum înțeleg.
Era ciudat. De câte ori pomenea de Happiness, ca adineauri…
Mi-a povestit ceva de o petrecere.
Se simțea aiurea, o stânjenea.
- Era clar… - Petrecerea.
- Ce petrecere? Ce? - Petrecerea.
Petrecerea! Enrique o să fie acolo!
I-am dat de cap!
- Da. - Trebuie să aflăm unde se ține.
Da, hai să…
- Scuze… - E-n regulă?
Da, mă sună cineva.
- Scuză-mă! - Nu, du-te liniștit!
- Alo? - Bună, Gaby! Ce e?
Am obținut drepturile pentru Celebrity Sentôsha.
Un reality show japonez.
Intră în loc de Cel mai bun din lume.
Poftim?
Îți anulez emisiunea, Gallo.
O să ia legătura cu tine avocații mei.
- Bună dimineața! - Bună!
- Avem cafea. - E o dimineață cam grea.
- M-a sunat cineva. Plec la Miami. - Ce?
După-amiază. Am o întâlnire.
- Crucială. - Mergem la El Tepozteco.
- Benito se pregătește. - Poate fi ultima șansă.
- În plus, nu… - Mai încet! Nu înțeleg. Ce nu?
- Mai avem puțin și îl găsim, nu? - Pe cine?
Pe ta…
Pe tată! Tatăl lui adevărat poate să-l ducă…
E al tău…
Beni…
- Glumeam. - Mergem noi doi, nu te…
Rahat!
Iartă-mă, sunt în focuri.
- Oricum voiam să vă las mașina… - Nu… Chiar pleci?
Dacă situația ar fi fost alta, poate…
Tocmai mi-au anulat emisiunea, așa că trebuie să-mi găsesc de lucru.
Fă ce ai de făcut!
- Trebuie să plec. - Fă ce ai de făcut!
Îmi pare rău…
SOSIRI
Mulțumesc.
- Bună! - Bună!
Bună! L-am lăsat pe Benito la bunica lui.
Sper să ai un zbor minunat la Miami și să bați palma.
Vom începe îmbarcarea la zborul 702 cu destinația Miami.
Pasagerii din grupa 1 sunt rugați să se prezinte la poarta 6.
În câteva minute vor urma pasagerii din grupele 2 și 3.
- Salut! - Nu se poate!
- Unicul și irepetabilul Gallo Gaitán! - Javo, frate!
Ce faci, Javo?
- Cum o mai duci? Ce bucurie! - Bine, tu?
- Și eu. - Cât a trecut! Toate bune?
- Da. La tine? - Super! Toate bune și la mine.
- Ce bine arăți! - Miami, baby!
- Locuiești acolo? - Cu familia.
- Da? Bravo! - Tu? Toate bune?
Da.
Asta e culmea, frate!
Jur că ieri am vorbit despre tine cu…
Cu niște amici.
Poftim?
Nimic nu e întâmplător.
Dar cu mersul cu spatele, tot mai…
Nu, m-am lăsat. Și de altele.
Măi să fie!
Dar am învățat multe din asta.
- Tare multe. - Da?
Da. E de comă.
Un adevărat periplu.
Îți dai seama că suntem mereu aici, privind mereu înainte.
Ce urmează?
Tribul Cunene spune asta.
Mereu căutăm să mergem înainte.
Dar uneori trebuie să faci un pas în spate…
și să vezi ce era deja acolo.
E demențial.
Îți dai seama
că mai mereu ai deja ce îți doreai mai mult.
O revelație, frate.
Se face îmbarcarea pentru zborul 702 cu destinația Miami.
Pasagerii sunt rugați să se prezinte la poarta 6.
Se face îmbarcarea pentru zborul 702 cu destinația Miami.
Pasagerii sunt rugați să se prezinte la poarta 6.
Gallo?
Te simți bine, măi?
Mulțumesc.
Cât mă bucur să te văd…
Benito nu vrea să te vadă.
Elena, voiam să-ți spun ceva…
Am reținut. Ne mai auzim, Gabriel.
Ai grijă de tine! Arăți cam rău.
PISTOLARUL
Nu e rău.
Complexul Libertador 5448.
- Mai doriți ceva? - Nu. Nimic.
- Mulțumesc. - Mulțumim că sărbătoriți cu noi.
ȘCOALA PRIMARĂ MONTE VERDE
Îl caut pe Benito Ugalde. Sunt tatăl lui.
- Bine. - Mulțumesc.
Da.
Scuză-mă!
CANCELARIE
Bună ziua!
Scuze!
Intră!
Bună ziua!
Mă scuzați!
E cam urgent. Îmi căutam…
Căutam un copil. Benito Ugalde.
- În ce clasă e? - În…
A IV-a D.
Cei dintr-a IV-a au educație fizică.
Da.
În capătul holului, la dreapta, ajungeți la terenul de fotbal.
- Îl găsiți acolo. - Mulțumesc.
Bună, piciule!
Iartă-mă că te întrerup!
Dar am primit invitația la petrecere.
Unde va fi tatăl tău.
E mâine, în Ajusco.
Iartă-mă!
Da, știu că sperai la altceva de la mine.
Da, m-am purtat îngrozitor.
Dar o să te ajut să-l găsești.
Promit.
Ia-mă la 12:00 de la bunica.
Beni!
- Uite ce am adus. Să fie. - O s-o folosesc toată ziua!
Și a mea unde e?
- A mea? - Deschide!
Vezi să nu…
Uite!
Roș și Ciup!
Ia! Încearcă!
Roș către Ciup! Ciup, terminat.
Aici Roș… Adică Ciup.
Pe aici.
Cum te simți după călătorie?
O să mai fie ocazii. Să mergem!
- Serios? - Bună!
- Nu voiam să vin. - Mă bucur că ești aici.
Scuze, îl cunoști pe Enrique Vega?
- Știi unde e? - Nu.
Dar pot să-i spun că-l cauți. Cum te cheamă?
- Gallo. Gabriel Gaitán. - Gallo. Bine ai venit!
- Bun-venit! - Mulțumim.
Mulțumim.
Auziți, ne servim cu niște tacos?
- Da. - Hai!
- Da? - Ceapă, coriandru… Și mescal.
- Hai! Mescal? - Nu?
Da!
- N-ai pus sos. - Am pus, verde.
Nu vreau picant.
Bună seara!
Mi s-a spus că mă căutați.
Salut, ce faci?
Ești de la IT?
Da. Bine, sunt…
Eu sunt Gallo, ei sunt Diana și Benito.
Ricky.
- Bună! - Gallo.
- Salut! - Diana.
- Ce bine miroși! - A patchouli.
- Eu sunt Benito. - Benito!
Te-ai pătat cu sos.
Delicioși tacos! De unde îi luați?
Ia uite! Ești la fel de gurmand ca mine!
Îi fac cu soția mea. Buni, nu?
- Foarte buni. - Mâncați, avem și de dat acasă!
Iubitule!
A adormit deja.
- Soția și fiica mea. - Bună!
Vă prezint mai târziu. Simțiți-vă ca acasă!
- Mulțumesc. - Benito!
A zis să ne simțim ca acasă.
Trezește-te!
Le are pe toate, nu?
Dacă are deja o fată, de ce ar mai vrea un copil?
Când o să te cunoască, o să te adore.
- Da. - Călătoriile…
Îmi place la nebunie călătoresc.
- Dar cui nu-i place? - Da.
Da, te împlinește.
Da, cum să nu?
Benito, te plictisești la petrecerea asta de oameni mari?
Te duc undeva. O să-ți placă la nebunie.
O să vezi. Se poate?
Da.
Hai! Să mergem!
Ce părere ai?
Uite ce frumusețe!
- Prima consolă Nintendo. - Să văd!
Funcționează foarte bine. Da!
- Ai PlayStation 5? - Clar! Îmi place la nebunie.
Dar nu am cu cine să joc.
Parcă nu e la fel să joci pe internet.
Da, nu e la fel.
Ai cunoscut-o pe Alicia Ugalde?
Pentru că e mama mea.
Mama ta?
Iartă-mă! N-am putut ajunge la înmormântare.
Nu eram în Mexic când s-a întâmplat.
Când a plecat din agenție, ne-am întristat cu toții.
Ea mă făcea…
fericit.
Simplul gând că există pe lume o femeie ca mama ta…
era ceva special.
De ce m-ai întrebat dacă am cunoscut-o?
Piciul mi-a spus…
că îi place o fată.
De la școală?
Mie nu mi-a zis nimic.
Nu… Nu știu.
Ricky pare un tip grozav, nu?
O să-l poți vedea, să vorbiți…
- Da. - Nu?
Da, sunt sigur că da.
Ai voie să simți, Gallo.
Să simți…
nu e ceva rău.
Da.
Da, e-n regulă.
Poate, nu știu dacă…
Vrei să rămân?
Nu-ți face griji.
Spune-i că îl sun mai târziu.
Mulțumesc. Pentru tot.
Zece patru, Ciup, recepționezi? Terminat.
Zece patru, Beni…
Roș, am ieșit de la petrecere. E totul în regulă?
Benito, e totul în regulă?
Gallo!
Te-am bătut!
Repede! Hai, până nu pleacă!
Ce e? E totul în regulă?
Nu era el. Hai acasă!
Mai vrei să-l căutăm pe Erik Rubín?
Nu. Nu îmi mai cade părul.
ÎN AMINTIREA LUI RODRIGO BELLO NOBLE
CU DRAGOSTE ȘI RECUNOȘTINȚĂ, VEI FI VEȘNIC CU NOI
Subtitrarea: Liana Oprea